Tämä on Maa, kuten varmaan tiedättekin.
Tiedätte senkin, että ihminen on syypää siihen, mitä tapahtui.
Ihminen tuhosi maan ja meret.
Ja otti ja häipyi, jätti planeetan kitumaan.
Mekin oltaisiin kuoltu ilman isoisääni Krakenia.
Siinä hän on, paitsi ettei hän ole noin pelottava.
Isoisä kokosi eloonjääneet -
ja johdatti meidät turvaan merenpohjan luolaan.
Sieltä se löytyy.
En valita.
Voisi sitä pahemmassakin paikassa olla vankina.
Kokoontukaa juhlasaliin!
Onnenpekat! Kohta näette kaikkien aikojen pippalot.
Paikoillanne, valmiina, valot!
Jestas!
Hyvää eloonjäämispäivää. - Voi pojat.
Tervetuloa lavalle, syvyyksien sankari -
jättimäinen pääjalkainen, jonka ansiota kaikki on.
Ainut ja oikea Kraken!
Selvittiin taas yksi vuosi. Sitä kannattaa juhlia!
Hurraa!
Tänä vuonna tarjolla on erikois- herkkua, josta tykkäätte taatusti.
Taasko tuota?
Samaa limaa kuin viime vuonna.
Samaa kuin viime vuonna. - Minähän juuri sanoin noin.
Anteeksi. - Mahtava päivä.
Kunpa Kraken päästäisi käymään ulkomaailmassa.
Älä unta näe.
Älkää jauhako ulkomaailmasta. Siellä on pelottavaa.
Mitä ihmettä puuhaat, Leimu? - Piileskelen.
Ei ole mitään hätää.
Kannibaalikarkelotkin alkoivat tavallisina juhlina.
Sitten jaetaan lahjat.
Hyvää eloonjäämispäivää. - Kiitos.
Hyvää eloonjäämispäivää. - Mahtavaa!
Samaa vanhaa puppua.
Mutta minullapa onkin parhaille kavereilleni yllätys.
Silmät kiinni. - Enkä. Alkaa pelottaa.
Saa avata.
Minä arvasin! - Mikä se on?
Lahja! - Miksi minä saan peppupalan?
Peppukin on tärkeä, Iiris.
Et arvosta minua, koska olen pieni.
Ei pidä paikkaansa. Saat jalan.
Tai tuon ulkoa jotain muuta. - Mistä?
Mitä olen sanonut ulkona käymisestä? Vaarannat meidät kaikki.
Olet pojanpoikani ja seuraava hallitsija.
Olet huoleton ja kuriton. Ajattelet vain itseäsi.
Miten voisit ikinä olla hallitsija?
Yhdyskunta selviytyminen vaatii vahvan johtajan.
En halua vain selviytyä vaan haluan elää.
Sanon tämän viimeisen kerran. Tottele minua, Lonkku.
Miksei hän ole ikinä minusta ylpeä? - Se niistä juhlista.
Työt kutsuvat. Onko vapaaehtoisia? - Minä, minä!
Tarvitsen viihde... - Vastaavan?
Joka tanssii ja... - Laulaa! Minulta hoituu!
Jos kerran kukaan ei halua... Sinä! - Minäkö?
Konnakrotti? Niin epistä.
Leimu! Mene lamppuinesi lukemaan lapsille iltasatu.
Vauvoja! Joo!
Lonkku saa hoitaa sienet. - Helppo nakki.
Siis että... Anna olla.
Entä minä? Välillä tuntuu, etten ole edes olemassa.
Siinä tapauksessa voit tulla mukaani.
Saat vielä isoisältäsi selkään.
Pahempaa on se, etten pääse täältä pois.
Tuletko? - Juu en.
Vellihousu! - Olen katkarapu.
Katso, mitä aarteita! Ja minä löysin ne.
Läksin seikkailemaan kuin pioneeri konsanaan.
Tämä on varmaan kuninkaan valtikka. - Lonkku!
Kohta tehdään yllätystarkastus! Vaihdoitko sienet?
Sienet!
Missä ihmeessä...?
Nuo kelpaavat.
Tuli niin puhdasta, ettei sitä pysty sanoin kuvailemaan.
Kuplii! - Voi kai sen noinkin sanoa.
Vesi kuplii puhtauttaan. - Ei, Lonkku. Kuplia!
Mihin luulet meneväsi?
Sinä ja sinun temppusi! Takaisin sieltä, Lonkku!
Lonkku!
Siistiä!
Sitten on aika käydä...
Voi ei, ei!
Älä pudota vauvaa...
Tule takaisin, Lonkku!
Kerro totuus. Turha yrittää valehdella.
Varastin 40 miljoonaa munaa. Ei kukaan voi kasvattaa niitä yksin.
Palauta ne. Seuraava.
Anteeksi, mutta joku vaihtoi suodattimet pesusieniin.
Mutta nyt täällä tuoksuu sitruunalta.
Korjaa asia!
Ehkä kannattaa vältellä isoisää vähän aikaa.
Ehkä välttelen isoisää vähän aikaa.
Loistoidea. Mistä mahdoit moisen keksiä?
Mitä huoneessani tapahtuu?
Mitä teet tavaroilleni?
Nyt saavat ulkomaailman houkutukset lähteä!
Lopeta! -Puhalletaan kaikki yhteiseen hiileen.
Luotetaan ja kuunnellaan. Siksi ollaan hengissä.
Jos ei puhalla samaan hiileen, ui vastavirtaan.
Pelaatko samaan pussiin vai et?
Isoisä...
Mieti asiaa huoneessasi.
Pysyt siellä, kunnes olet laskenut kymmeneentuhanteen!
Isoisä on oikeassa. Mutta jos olisin totellut -
en olisi ikinä löytänyt näitä mahtavia ihmisten aarteita.
Meinasi unohtua.
1, 2, 3, 4, 5, 10 000. Toisilla on huono matikkapää.
Kiitos, Alfonso. Tanssit itsekin hienosti.
Eikö sinun pitänyt laskea kymmeneentuhanteen miljoonaan?
Laskin jo. Nyt pidetään hauskaa.
"Tuletko mukaan, Iiris?" Kiva, kun kysyit.
Pikkukala pulikoi kirkkaassa vedessä ja sanoi...
Anteeksi. Pikkukala sanoi... - Lähdetään pitämään hauskaa.
Kenelle sinä puhut? - Ihan sama. Kauniita unia.
Pikkukala mietti, mikä sitä odotti. Ehkä vaaratilanteita?
Teräväkyntisiä, myrkkylonkeroisia ja kirkuvia otuksia?
Äkkiä pakoon!
Lonkku! - Hei, Leimu.
Lastenhuone on kauhukammio. - Mennäänkö?
Ei! Etkö aio pysäyttää häntä? - En. Minuakin kiinnostaa.
Eikä kukaan kuitenkaan huomaa, että olen poissa.
Vau! Luulin aina, että ulkomaailma on pienempi.
Katsokaa, mitä löysin.
Mikä tuo on? - Varjo.
Valaise tuota seinää.
Ei mitään syytä pelata.
Olisinpa noin iso.
Anteeksi. - Mikä se on?
Kaikki tietää, että tämä on... hattu.
Tämä on venemoottori. - Missä vene?
Tässä. -Oletko varma? Näyttää vaaralliselta.
Uskokaa minua.
Lonkku!
Lopeta pelleily. - Iloa elämään, Leimu!
Hyppää kyytiin, Iiris!
Olit oikeassa, Lonkku. On ihan turha pelätä.
Nyt alkaa riittää.
Hyppää, Iiris!
Mikä tuo oli? Pääsikö paukku, Ramiro?
Äkkiä takaisin luolaan!
Siirrytään kaikki yhdessä turvaan!
Voi ei! Vauhtia!
Ei!
Vauhtia!
Voi ei!
Kaikki turvaan!
Vauhtia!
Nopeasti!
Jäätiin ansaan.
Mitä menin tekemään? - Missä olet, Lonkku?
Täällä ulkopuolella. - Jäätiin ansaan.
Autetaan teidät ulos. - Yritetään yhdessä siirtää kiviä.
Ei onnistu. Toivo on mennyttä, jos ei saada liikutettua kiviä.
Tämä on minun syytäni. On oltava joku keino...
Ehkä... mutta ei sittenkään. - Mitä?
En tiedä, onko se elossa ja löytäisitkö sen.
Kenestä puhut? -Vanhasta ystävästä, valkoisesta valaasta Nooasta.
Se on aina toivomme. - Missä se on?
Kun muutettiin tänne, Nooa jäi jälkeen.
Ihmisten kaupunkiin. - Täältä tullaan!
Et tiedä, missä kaupunki on. - Hyvä pointti.
Lähde länteen, ohita kohtalonvuori ja uinuva jätti.
Mene läpi rautavuorten. Pidä kiirettä.
Minä järjestän asiat.
Mennään! - Minä jään tänne vahtiin.
Lonkku mokaa taas, jos lähtee yksin.
Totta turiset. - Pidetään toisiamme silmällä.
Sovittu? Odota, Lonkku!
Älyttömästi tilaa!
Mitä ihmettä kaikki pelkäävät? Eihän täällä ole mitään.
Katso, Leimu. Ei mitään! - Missä?
Pakoon, Iiris! - Ei ole mitään pelättävää.
Sitä minä juuri pelkään.
Tosi hauskaa.
Meillä on tehtävä. Ei meitä tyhjyys häiritse.
Entä isous? - Kohtalonvuori!
Miksei sitä kutsuta Ilomuuriksi tai Satuseinäksi?
Kierretään se. - Kraken käski mennä läpi.
Ei, meidän käskettiin uida sen ympäri.
Ei, vaan käskettiin mennä läpi.
Ympäri. - Läpi.
Kraken sanoi, että kohtalonvuorelta pitää kääntyä takaisin.
Mitä? - Tulkaa perässä.
Tämä sotku on minun syytäni. Tulkaa perässä.
Mitä nyt, neropatti? - Mennään yhtä matkaa.
1, 2, 3. Ette liikkuneet. - Et liikkunut itsekään.
Minä ohjaan. - Kotijoukot luottavat meihin.
Yy, kaa, koo, mennään!
Helppo nakki. Missä Leimu?
Mitä tässä kiljutaan? Noista pääsee varmaan ulos.
Iiris menee tuosta, minä tuosta ja Leimu keskeltä.
Jätetäänkö Kraken ja muut pulaan? -Ei!
Tukka taakse ja menoksi!
Sairaan hauskaa! Otetaan uusiksi.
Katsokaa. - Onko se elossa?
Ehkä se on Nooa. - Sitten voidaan lähteä takaisin.
Tule perässä, Nooa. - Ei tuo ole mikään valas.
Se on se uinuva jätti. - Älä herätä sitä.
Ehkä joku siellä osaa neuvoa. - Tai repii meidät kappaleiksi.
Mahtava sisäänkäynti! - Missä on uloskäynti?
Jokin liikahti. Tuolla.
Niin paljon nähtävää.
Ja pelättävää.
Mitä ne oli? - En tiedä, mutta pelottavia otuksia.
Tarkistan, vieläkö ne on siellä.
Nyt tajusin! Tulkaa katsomaan.
Mitä ne haluavat? - Tuo on tosi söötti.
Tuo näyttää tyhmältä. - Ettekö tajua? Me ollaan tuossa.
Jopa helpotti. Lakkaa tuijottamasta.
Joku tulee.
Olen Norma, maailman loistokkain vampyyrimustekala.
Olette tietenkin kuulleet minusta.
Eipä oikeastaan. - Ehkä se oli joskus kuuluisa.
Olen yhä. Titanic jäi unholaan.
Tai ei se kyllä jäänyt. Perun sanani.
Olen Lonkku, tässä on Leimu ja Iiris. Ei olla käyty täällä ennen.
Olette faneja! Tulitte palvomaan minua.
Tiedätkö, missä ihmisten kaupunki on? - Ihmisten kaupunki.
Tein upean ensiesiintymisen suuressa lasipalatsissa.
Ihmiset taputtivat taputtamistaan.
Meillä on kiire... - Älä keskeytä!
Minulla oli ihailijoita ja rakastuneita liehittelijöitä -
kuten tämä kreivi.
Hän ei ikävä kyllä enää liehittele, mutta mitkä poskipäät!
Ehkä sinä oletkin elämäni valo. Mitä sanot, komistus?
Pelkään sitoutumista.
Kuollakseni.
Siitä on jo kauan -
kun ihminen pilasi meren ja tuhosi urani.
Matkasin merillä, kunnes löysin tämän kodin.
Ikävä kyllä kukaan ei käy enää, paitsi nyt te.
Olisi kiva jäädä, mutta täytyy jatkaa matkaa.
Kotijoukot ovat pulassa... - Ette voi lähteä.
Miksei? - Esitykseni alkaa pian.
Jos lähtee kesken esityksen...
Etsikää ulko-ovi. - Ei ole. Mitä nyt tehdään?
Nyt esiintyy kaunis, loistelias Norma!
Mitä turhia. Kiitos paljon.
Muut on kaikonneet, mutta juhlat jatkukoot
Oon uppotanssien kuningatar
Jättää jälkensä aika, mutta siinä onkin se taika
Oon uppotanssien kuningatar
Tarttuva rytmi. - Oletko seonnut? Häivytään.
Ei vielä. Norma tuli ihmisten kaupungista.
Selvitetään, missä se on.
Vesissä syvissä, H2O:n sylissä
Oon vetten diiva ja tähtien tähti
Kautta maailman kiirii maineeni pian
Loistaa kirkkaana lahjani tähti
Jäävuori hukutti aluksen, josta tein kotini ikuisen
Olkoon rempallaan vaikka, mun loistokas esiintymispaikka
Hei, merimies.
Oon tyyliä vain, enkä häpeile lain
Silkkaa tenhoa uhkun
Muut on kaikonneet, mutta juhlat jatkukoot
Jatkukoot ja jatkukoot
Jatkukoot
Kelluvat aplodit! - Lisää!
Lisää? Oletko seonnut? - Minulla on suunnitelma.
Lisää! Improvisoi vaikka. - Hienoa. Mitä esitän?
Nuorta näyttelijää matkalla ihmisten kaupunkiin.
Muistan sen kuin eilisen. Matkalaukku pakattuna.
Lähdössä kaupungin suurimmalle bulevardille, Broadwaylle.
Miten Broadwaylle pääsee? - Kovalla harjoittelulla.
Miten sinne uidaan?
Lämpimän länsivirran mukana. Näin!
Muistakaa länsivirta. - Kauanko se kestää?
Kuusi jännittävää päivää.
Komealta hailta haetaan suukko roskasaarelta, rautavuoren luota.
Roskasaari, rautavuori. Sittenkö ollaan perillä?
Ei, ensin kellutaan kauniin korallikanjonin läpi.
Long Island ja mahtava silta kaupungin juuressa.
Hupsis, siinä meni matkalaukku.
Korallikanjoni, Long Island, iso silta. Mennään!
Vastahan minä aloitin. Normaa ei pulikoida pakoon!
Fani on fani hautaan saakka, mikä odottaa pian -
koska listin teidät!
Mitä nyt? - Tehkää perässä.
Tuoko on muka näyttelemistä? Jopa vuokkokala hakkaa sinut.
Saat puolikkaan meritähden. - Minä kyllä tykkäsin.
Ole leikissä mukana. - Buu!
Ääliöt! Ette tajua taiteesta mitään -
vaikka sen suomustaisi ja voissa paistaisi!
Häipykää!
Uloskäynti! - Odottakaa! Tulkaa takaisin.
En halua nähdä tätä.
Älkää menkö!
Okei! Se siitä!
Ihan sama. Minulla on ikuiset ihailijani.
Onneksi päästiin ulos hengissä.
Mitä nyt? - Seurataan lämmintä länsivirtaa.
Tunnetteko lämmön? - Lämmin länsivirta.
Anteeksi, en pystynyt enää pidättämään. -Yök, Leimu.
Tuolla! - Näyttää ihan teräskukkulalta.
Ehkä joku tietää, missä rautavuori on. Mitä?
Uidaan yli ja sitten länteen.
Se vie Long Islandille ja suurelle sillalle.
En tunne virtaa. - Minä tunnen. Tännepäin.
Hei, miten menee? - On nälkä.
Ehkä voin auttaa. -Älä rimpuile, jottei tarvitse pureskella.
Etkö tiedä, kenet syöt? - En, enkä välitä.
Olen merkittävä mustekala. Ystävät suuttuvat.
Ystävät suuttuvat!
Tuo oli merkki sulle! - Mikä merkki?
Onko sinulla ystäviä? - Tosi hyviä ystäviä.
Itketkö sinä? - Minulla ei ole ikinä ollut ystävää.
Asun roskien keskellä enkä ole nähnyt elävää olentoa vuosiin.
Me ollaan eläviä olentoja. Voitaisiin olla ystäviä.
Paitsi että haluan syödä sinut.
Etkö tajua? Mitä minä nyt teen?
Minun mielestä... - Syö ne!
Ei ne ole ruokaa vaan ystäviä. Herkullisia ystäviä.
Jos syöt ne, ystävyys on mennyttä. Ryhdistäydy!
Häivytään. - Mihin suuntaan?
Lähdetään.
Hei, antakaa anteeksi. Voidaanko aloittaa alusta?
Olen Moona. Mukava tavata.
Minä olen Lonkku. Tässä on Leimu ja Iiris.
Ollaan matkalla ihmisten kaupunkiin. - Nyt häivytään!
Matka on vaarallinen. Voin suojella teitä pedoilta.
Olet itse peto. - Pahemmilta pedoilta.
Lupaan, etten syö teitä. Saanhan tulla mukaan?
Älkää jättäkö minua yksin. - No...
Hyvä on. - Lonkku!
Moona, eikö niin? Saanko vaihtaa pari sanaa kollegan kanssa?
Oletko seonnut?
Se söi taatusti kaikki kaverinsa. - Hetkonen.
Se lupasi olla syömättä meitä.
Se vaikuttaa luotettavalta. - Ja hengenvaaralliselta.
Se saa tulla mukaan. Mennään!
Jestas! En tiedä, mitä sanoa. Kiitos!
Ystäviä ei syödä.
Apu on tulossa. Lonkku löytää taatusti Nooan.
Pysykää rauhallisina... Mitä nyt? - Ei mitään.
Mikä on niin tärkeää, että keskeytit minut?
Voidaanko jutella tuolla? - Meillä ei ole salaisuuksia.
En halua häiritä. - Tule lähemmäs ja kerro.
Oikeasti? - Anna tulla.
Uudesta halkeamasta virtaa lisää laavaa -
eikä sille voi mitään, joten ollaan mennyttä.
Oliko virhe luottaa Lonkkuun?
Pysykää perässä. - Ollaan uitu tuntikausia.
Kamala nälkä. Mikä sinua riivaa?
En pelkää sinua yhtään. - En tykkää valokaloista.
Jos loistoa kaipaan, syön lampun. - Ei pelota yhtään.
Pidetään tauko sitten kun...
Miksi Kraken salasi tämän?
Jospa jäädään tänne vähäksi aikaa? - Pakko jatkaa matkaa.
Aivan. Uidaan entistä rivakammin.
Vähän huono kuuntelija, vai mitä? - Sano muuta.
Voidaanko pitää tauko? - Ollaan ihan poikki, Lonkku.
"Väsyttää, janottaa, antakaa vettä."
Mehän ollaan vedessä. - Se olikin vitsi.
Mikä on mustekala, joka ei naurata? Iltapala.
Minä keksin. Pidetään tauko.
Olen ihan poikki. Levätään vähän.
Sitähän me ehdotettiin. - Olisitte sanoneet.
Tytöt nukkuu täällä ja me tuolla. - Tässä on ihan hyvä.
Minä pidän vahtia, koska en nuku.
Ehkä iltasatu nukuttaa.
Hyvä on. Olipa kerran urhea kala.
Oliko se sattumalta valokala? - Oli, mutta älä keskeytä.
Valokala, jonka nimi oli Loimu, oli niin urhea -
että se voi uida minne tahansa.
Se oli täysin peloton.
Se nujersi ihan kenet tahansa.
Kiitos Ahdille! Meinasi mennä hermo.
Olit oikeassa, Lonkku. Täällä on tosi kaunista.
Kunpa isoisä näkisi tämän. - Kyllä hän näkeekin vielä.
Kiitos, kaverit. - Hyvää yötä, Lonkku.
Hyvää yötä, Moona ja Iiris. - Öitä, Lonkku ja Moona.
Ystävät...
Päästä meidät pois, Moona! - Missä olette?
Täällä! Popsit meidät poskeesi.
Huomenta. Joko on aamu?
Voi ei.
Minä arvasin! Sinun syytäsi. - Miten muka...
Homma hoituu. Ulos sieltä.
Otetaan iisisti. Ei Moona vielä ole alkanut sulattaa meitä.
Minun pitää rentoutua. - Sinun? Minä olen sisuksissasi.
Mitä voidaan tehdä? - Rapsuttakaa masua.
Kutittaa. Ylempää.
Alempaa. Anteeksi.
Laulakaa jotain. - Minä voin laulaa.
Lonkku on mustekala tosi kovapäinen
Sen syytä on se, että kaveritkin popsittiin
Ällöttävää. - Läheltä piti.
Tuli parempi olo. - Eikä tullut.
Ponnista! - Hengitä!
Hengitä! - Ponnista!
Hyvin menee, Moona. - Ponnista.
Onnittelut, Moona. - Olen ylpeä, mutta imetä en.
Miten kehtaat syyllistää minua?
Kaikki on koossa taas.
Se oli väärinkäsitys, mutta hieno kokemus.
Mikä täällä haisee? - Miksi sinä minua katsot?
Taidetaan lähestyä paikkaa, josta Norma puhui. -Viihdekeskusta?
Ei, vaan Long Islandia ja ihmisten kaupunkia.
Kaikki on luhistunut. - Nooan pitäisi olla täällä.
Valaan on vaikea piileskellä täällä. - Nooa on ainoa toivomme.
Anna minun uida perässä. - Enkä anna, senkin yösyöppö.
Näen siitä loppuikäni painajaisia. - Se on sairaus.
Onko murhanhimo sairaus?
Odottakaa.
Kaverit?
Tuosta sillasta Norma puhui. Ollaan ihan lähellä.
Ällistyttävää.
Sanattomaksi vetää. - Nyt olen nähnyt kaiken.
Näytä valoa, Leimu. Missä Leimu? Et kai taas?
Sitä panee toisen poskeensa kerran, ja aina siitä jauhetaan.
Leimu on tuossa. - Kuuletteko? Joku tulee.
Kuka muka? - Tunnen nämä kulmat.
Suomut sisään ja silmä kovana.
Eihän se ole mahdollista. - Olkaa varovaisia.
Lopettakaa lörpöttely. Mennään. - Sinä päätät.
Jossain naksuu.
Minäkin naksun.
Keskittykää. Ohitetaan silta, niin ollaan...
Jättirapuja!
Mihin luulette menevänne?
Ei haluta olla vaivaksi, herra tosi-iso rapu.
Mennään sillan toiselle puolelle. - Rico ei tykkää.
Mehän ollaankin jo perillä. Heippa.
Rico nitistää teidät.
Sitten et kuule jännittävää, vaarallista tarinaamme.
Jännittävää tarinaa? - Iiris kertoo sen tosi hyvin.
Tarina kertoo Leimusta, joka saa itse kertoa sen.
Moonan vuoro. -Antaa tulla, tai päädytte cevicheksi.
Miksi? -Limemarinaadiin paprikan ja tomaattien kera.
Serkun perheelle kävi niin. - Järkkyä mutta herkkua.
Rico odottaa.
Sieni, simpukka ja rabbi kävelee baariin...
Ei sieni osaa kävellä. - Tämä on vitsi.
Epäaitoa. - Ei vitsin tarvitse olla aito.
Miksi simpukka söisi rabbin? - Ei. Se on menossa paukulle.
Epäaitoa. - Kaksi pallokalaa menee leffaan...
Nyt riittää vitsit! Rico haluaa tanssia.
Minä hoidan tämän, Lonkku. - Lopeta, Iiris.
Käskin tanssia. - Tanssia?
Siis että... - Sinulla on seitsemän jalkaa.
Kahdeksan. - Ei kauan. Tanssi!
Voi ei. - Kaikki yhdessä!
Antaa palaa, pojat!
Kun olin pikkiriikkinen... -Siis tänään?
Äidille sanoin, että laulaa haluan
Äiti toivotti onnea, mutta sanoi sitten
Rapusein, sun kuuluu... tanssia!
Tanssia
Voi hupsua katkarapua Sun tanssis kaipaa apua
On liikkees velttoa kuin vanhalla mummolla
Ällöttävää.
Tahtis käsistä lähti, et oo Broadway-tähti
On sulle hallussa sana, mutta mä lähden viivana
Anna palaa, katkis Käy sulta tääkin letkis
Nyt hytkytään. -Anna palaa, beibi.
Anna palaa, katkis Käy sulta tääkin letkis
Nyt hytkytään
Mua et sä huijaa Ei äyriäinen puijaa
Kipakka on katkarapu mut Rico onkin kapu
Ihan turha brassaa, senkin tuhatjalka
Oot kohta mennyttä rapua
Sydämein sä nappasit ja kuoreni kaappasit
Me yhdessä tanssitaan kuoret hytkyen
Olet liian hidas.
Oot alkupala herkullinen, resepti niin taivaallinen
Olipa nätisti sanottu.
Sulavasti liikkua koita, sydämein on sulaa voita
Rinnallain pysy, pikkukatkis Aamuun asti jatkuu letkis
Sydämein sä nappasit ja kuoreni kaappasit
Me yhdessä tanssitaan kuoret hytkyen
Sydämein sä nappasit ja kuoreni kaappasit
Me yhdessä tanssitaan kuoret hytkyen
Minäkin haluan tanssia.
Mahtavaa! Kiitos!
Minusta tykätään! - Nyt mennään, Iiris.
Älä jätä Ricoa. - Kulta...
Tule Ricon vaimoksi. Antaisin kuoreni ja sakseni puolestasi.
Olen tosi otettu. Kiva, kun joku kerrankin arvostaa.
Meille tulee lauma lapsia, puoliksi rapuja, puoliksi katkitksia.
Kapuja tai ratkiksia, taitavia tanssijoita.
Silkkaa hulluutta. - Lupasit, ettet jätä minua.
Minä...
Kiitos, Rico. En ikinä unohda tätä.
Rico ei halua, että lähdet, mutta ihailee takaapäin.
Ikävä katsella... - Älä katsele!
Oliko pakko? - Vielä yksi juttu!
Varokaa hymiötä. - Mennään.
Varo hymiötä!
Mahtavaa. - Kerrassaan nerokasta.
Ihanko oikeasti?
Jos en olisi pakottanut sinua, ei olisi ikinä päästy pois.
Välillä tilanne vaatii tällaisen kaukonäköisen johtajan.
Perillä ollaan! Ihmisten kaupungissa.
Uskomatonta!
Uskomattoman tyhjää!
Miksi ihmiset jättivät kaiken? - Luulin ihmisiä viisaiksi.
Ehkä tuo on Nooan talo. - Mennään katsomaan.
No niin. - Iisisti, Lonkku.
Odottakaa!
Ällistyttävä paikka! Mikä tuo on?
Ollaan varovaisia. Etsitään Nooa.
Senkin ilonpilaaja, Leimu. Pidetään lystiä.
Mikä tämä on? Haluan tällaisen.
Se on varmaan ihminen. - Eikö ne ole isompia?
Ei mitenkään koolla pilattu. - Minä hoidan tämän.
Heikko ja pahanmakuinen.
Mennään tutkimaan paikkoja.
Ei näy mitään. Näytä valoa, Leimu. - Käskystä, Lonkku.
Voi ei. Pakoon! - Mihin muka?
Tämä on sinun syytäsi. - Hiljaa, sintti. Onko nuo vanhemmat?
Ei ollut tarkoitus syödä lasta. - Tule takaisin, Lonkku!
Hei.
Mitä ihmettä?
Pakoon!
Ihmiset on sekopäitä. - Mahtava mesta.
Pitäisikö jatkaa matkaa?
Nooa kyllä löytyy, isoisä.
Nyt häivytään. - Miksen minä keksinyt tuota?
Täältä tullaan, Nooa. - Ei tunneta tietä.
Mennään takaisin. Ei tiedetä suuntaa.
Täytyy miettiä. Nooa!
Nooa! Nooa!
Seurattiin sinua tänne asti, eikä sinulla ole suunnitelmaa.
Huutelet vain Nooaa. - Anjaako pitäisi apuun huutaa?
Olisi pitänyt jäädä kotiin kuolemaan. - Ei tässä kukaan kuole.
Suunnitelma on ehkä heikko, muttei ole muutakaan. Nooa!
Se vastaa. Miksi se huutaa omaa nimeään?
Syön sinut, jotta säästyn horinoiltasi. -Iisisti.
Nooa!
Nooa! Olen nähnyt tuosta kuvia roskakasassa.
Se kulkee nopeasti. Hypätään kyytiin ja etsitään Nooa.
Kannattaako noin vain... - Tulkaa jo!
Pitäkää kiinni. Nyt mennään. - Ei liiku.
Tule apuun, Anja. - Hetkinen.
Vedän vain tästä...
Miten tämä pysähtyy?
Valoa tunnelin päässä. Kuoltiinko? -Ei vielä, mutta pian.
Voi ei! Kohta rysähtää.
Taisi olla pääteasema.
Katsokaa hymiötä. - Tännepäin.
Ravut käskivät vältellä hymiötä.
Ei kiva.
Kuolo korjaa!
Läheltä piti. - Mihin jäit?
Zombikaloja?
Ei voi olla totta.
Nalkissa ollaan. Kuolo korjaa.
Mihin menet?
Tule, Leimu.
Päästiinpä niistä. Nooa on tuon takana.
Oletko hullu vai tyhmä? Päästin melkein hengestämme.
Kraken käski kulkea ihmisten kaupungin halki, ja niin teen.
Rico käski pysyä poissa. Mennään takaisin.
Kuunteletko jotain rapuja vai minua?
Ei taideta olla enää ihmisten kaupungissa.
Mitä teit Moonalle? - Olen Moona. Kuka sinä olet?
Olen Leimu. - Olipa kyyti!
Teet kaiken oman pääsi mukaan, ja meidän pitää peesata.
Kaikki on hyvin minun ansiostani.
Mitä yrität sanoa? - Pidetään yhtä, Lonkku.
Koko ajan. - Ei siltä vaikuta.
Raahasit meidät meren halki kauas Nooasta ja kotoa.
Relatkaa nyt. - Ei tiedetty, missä Nooa on.
Mutta nyt ei tiedetä enää edes, missä kotiluola on.
Auta, Moona. Iiris syyttää minua kaikesta.
Minun olisi pitänyt panna poskeeni sinut, eikä Leimua.
Kiitos tuosta. -Ystävät tekevät päätöksiä yhdessä.
Minä päätin luottaa vaistooni ja hoitaa zombikalat pois pelistä.
Jos luottaisin vaistooni, olisit suolistoni syövereissä.
Moona... - Nyt riittää.
Tervehdys, kummajaiset. - Paraskin sanomaan.
Tervetuloa maailman suurimpaan seikkailuun, Arkkiin numero kolme.
Se on kolonisaatiotekniikan huippua.
Olen komentaja Saarni. Saanko esitellä miehistön.
Mahtava turvallisuuspäällikkö Uolevi.
Nerokas tiedepäällikkö professori Ralf.
Hei.
Lopeta. Oletko joku reikäpää? - Oliko pakko?
Teknikot ovat alansa kermaa. - Missä on kermaa?
Oletteko ihmisiä? - Ei vielä, mutta pian.
Mutta pian.
Anteeksi, alkaa jalka vipattaa, kun punon juonia.
Siis puijaan... Ei vaan tervehdin.
Miten voin olla avuksi? - Tunnetko valasta nimeltä Nooa?
Nuo etsivät Nooaa. Joo... - Ei tunneta. Ikävä kyllä.
Mutta ehkä voidaan jäljittää kyseinen Nooa alukselta käsin.
Tulkaa katsomaan. Meillä on huippuluokan kaikuluotaimet.
Mahtavaa. On sudennälkä. - Me hoidamme kaiken.
Me hoitelemme teidät.
Miksi puijasit, pomo? - Selitän myöhemmin.
Näytäpä paikkoja, Ralf. - Kivaa!
Tässä on seinät. Täältä haetaan proteiinipillerit.
Onpa mauton.
Mikä tehtävä teillä on? - Kohta näet.
Tervetuloa Arkki numero kolmeen. Olen tohtori Leino.
Minäpä kerron tehtävästämme. Tutkijat löysivät planeetan -
jolla on riittävästi ilmaa ja vettä.
Eloonjääneet ihmiset ovat matkalla sinne Arkilla numero yksi.
Sitä seuraa Arkki numero kaksi lastinaan Maan eläimet.
Lopuksi Arkki numero kolme lastataan täyteen meren eläimiä.
Kaloja kokoaa teräväpäinen kolmikko -
joka on pelastettu eläintarhoista ja sirkuksista.
Merieläinten kuljetuksessa on haasteensa -
mutta ongelman ratkaisee pikajäädytys.
Auts.
En ymmärrä. Alus on jo täynnä. Miksi nuokin pitää ottaa mukaan?
Olet viisas ja komea, Uolevi. Laatu ratkaisee.
Minäpä selitän.
On haukia laumoittain, lahnoja läjäpäin
On lohta ja kalmaria
Anjoviksia lootatolkulla, punamerikorvia purkeittain
Ja sarvivalas suoraan Norjasta
Mutta tuo kolmikko on omaa luokkaansa
Heidät näytille pannaan, sillä maine ja mammona taataan
Mereen takaisin vaan, rauskut ja kotilot joutaa
On kolmikko tää omaa luokkaansa
Mereen takaisin vaan, rauskut ja kotilot joutaa
On kolmikko tää omaa luokkaansa
Meren aatelia, aarteita Matkalla maineeseen
Ihmiset hurraavat, meitä ylistävät
Kun aarteen jäisen eteensä saavat
Maailma on meidän. Saadaanko veneet?
Saadaan ihan mitä halutaan
Iso talo ja autotalli, manikyyrit ja hierontatuoli
Tuolitkin pieniksi käyvät
Niin rikasta on elämä
Oma kuva setelissä? - Kovia munia?
Vieläkin parempaa, Uolevi! - Mikä olisi vielä parempaa?
Ylennys! - Kenraaliksi? Ovimieheksi?
Ihmiseksi! - Mahtavaa. Hetkinen.
Kuin ihmiset konsanaan pelataan ja tanssitaan
On meillä uudet aivot ja sydämet
Ehkä jopa housutkin
Housut? - Housut!
Miksei?
Päästään lajiin jaloon, ihmisten taloon
On biotekniikkaa - Ja nanotekniikkaa
Ja housut!
Siinä on tehtävämme pähkinänkuoressa.
Milloin on lähtö? Kello kertoo sen.
Tunti laukaisuun.
Mitä jos kolmikko karkaa? - Minä hoidan homman.
Pian nähdään uudella Maalla. Olen 47-prosenttisen varma siitä.
Tänään lähdetään avaruuteen. - Ehkä pitäisi mennä mukaan.
Miten valoisaa. Taivas täynnä valokaloja.
Ei mennä minnekään. Meillä on tehtävä, joten etsitään Nooa.
Ymmärrän! Viepä vieraat kaikuluotainhuoneeseen, Uolevi.
Selvä, pomo. - Kiitos.
Mikset mene ystäviesi mukaan? - Lonkku ei ole enää ystäväni.
Se vaikuttaa mukavalta. - Ystävät pitävät toistensa puolta.
Siksi se puhui sinusta niin. - Miten?
Unohda. Asia ei kuulu minulle. - Mitä se sanoi?
Et sinä minusta ole tyhmä kuin säkillinen levää.
Tai ruma kuin pallosimpun perä. - Syön Lonkun elävältä!
Rauhoitu. Opittiin ihmisiltä se, että täytyy pitää yhtä.
Minun mielestäni... - Sanakin vielä, niin... saat herkun.
Entä kahdesta sanasta? - Kaksi herkkua.
Mutta sano ne tuolle oven nupille. - Jee!
Ei mikään järjen jättiläinen. - Hännällinen keilapallo.
Muutetaan ihmisten luo ja ollaan pian ihmisiä. Tule mukaan.
Mikset kerro tuota Lonkulle? - Maapallo tekee kuolemaa.
Etkö halua pelastaa heitä? Eikö tosiystävä tekisi niin?
Mutta miten? Lonkku ei kuuntele. - Kiva, että kysyit.
Jokin tässä mättää.
Pysytään kimpassa. - Ihan sama.
Tämä on kaikuluotainhuone. - Tämäkö?
Aivan! Kyltissäkin lukee "kaikuluotainhuone".
Vieraat ensin. - Aika pimeää.
Sinulla on lamppu päässä. Katsokaa näitä kaikuluotaimia.
Näin isoa kaikuluotainta en ole ikinä nähnyt.
Hyvä on. Mennään.
Missä ne luotaimet? - Täälläkö?
Tuo on kyllä seinä.
Moona, missä se... kaikuluotain?
Mitä nyt, Moona? Mitä teet?
Pelastan meidät. Kiität vielä, kun ollaan uudella Maalla.
Saarniin ei olisi pitänyt luottaa.
Moona meitä puijasi. Se siitä ystävyydestä!
Ystävä ei syö ja puklaa ystäviään.
Moonan syytä kaikki tyynni. Minä otan nyt ohjat lonkeroihini.
Oletko tosissasi? - Odotan inspiraatiota.
Riittikö tuo? Ehkä Moona puijasi, koska et ikinä kuunnellut sitä.
Olet seonnut. -Eikö meidän pitänyt vetää yhtä köyttä?
Jos luottaisit meihin, voitaisiin löytää Nooa!
Anteeksi.
Miksi kiljutaan? - Oletko Nooa?
Taidan minä olla.
Nooa! - Tultiin hakemaan sinua.
Ikävä kyllä on vähän tiukka tilanne.
Katko ketjut. - Miksi ihmeessä?
Meri kuhisi ennen elämää.
Nyt se on silkkaa unelmaa, ja ystävät ovat kuolleet.
Onpa hilpeä veikko. - Nooa...
Olen Lonkku, porukan johtaja. - Olet sählännyt jo tarpeeksi.
Mutta... - Olen tosissani. Yy, kaa, koo...
Käynnistetään laukaisuvalmistelut.
Mitä tein? - Alus taitaa käynnistyä.
Käynnistetään koneet. 30 minuuttia lähtöön.
Tee jotain. - Ei se auta.
Auttaapas. Sanoit, että ystäväsi ovat poissa, mutta entä Kraken?
Onko Kraken elossa? - Se käski etsiä sinut.
Se on joukkoineen ansassa.
Pelastettiin toisemme lukemattomia kertoja.
Oi niitä aikoja. - Meidän on autettava.
Sinä päätät, Nooa. - Perääntykää.
Mahtavaa. Malja uudelle maailmalle!
Uudelle maailmalle!
Tuo tulee Nooan häkistä. - Nooan?
Hälytys altaassa 55.
Se rasvamöhkäle pilaa kaiken. Jäädytä koko allas.
Kaverit kuolevat siihen. - Sihinät sikseen, senkin liero.
Meidänhän piti olla ystäviä. - Kerro huolesi ryhmäsessiossa.
Milloin se on? - Ei ikinä.
Sanoit, että minun pitää... - Sinun pitää olla hiljaa!
Jäädytys käynnistetty.
Ei onnistu. - Mikä tuo ääni on?
Pikajäädytys. Se on tosi tehokas.
Meistä tulee pakastekalaa!
Liikkukaa, jottette jäädy. - Miettikää, Leimu ja Lonkku!
Antakaa minun olla. Olet oikeassa, Iiris. Munaan kaiken.
Olen vaarantanut äitien, lapsien ja ystävien henkiä.
Ei minusta ole johtajaksi.
Lopeta vinkuminen, mariseva mustekala.
Sinua tarvitaan nyt. Olet nerokas ja tarmokas.
Pane lonkeroa toisen eteen! Tämä on käsky.
Täytyy miettiä.
Nyt keksin! - Se olin minä.
Keksittekö jotain? Kakistakaa ulos. - Oikeasti?
Oikeasti. Ideat kehiin ja äkkiä.
Kun innostun liikaa, lamppu simahtaa.
Olet nero, Leimu. - Olenko?
Ei pysäytetä jäädytintä vaan käännetään se täysille.
Nupit kaakkoon, niin että laite pamahtaa.
Miten saadaan luukku auki?
Minä olen niin pieni, että mahdun raosta.
Leimussa virtaa sähkö. Se saa sotkettua virtapiirit.
Et sinäkään tuosta mahdu. - Luota minuun. Katsokaa muualle.
Pidä kuorta.
Mitä ihmettä? - Eipä kurkita.
No niin, nyt saa katsoa.
Kiitos. Anna se takaisin. - Iiris onnistui.
Hieno homma, Iiris. Mutta älä tee tuota toiste.
Sinun vuorosi, Leimu. Sinulla on sähköhommat hanskassa.
Mene ja selvitä, miten saat nupit kaakkoon.
Selvä, kapu. - Pystyt siihen.
Pelko pois.
Nyt mennään.
Punainen ja vihreä johto. Kumman katkaisen?
Punainen. - Vihreä.
Vihreä ja punainen.
Kaikki hyvin, Leimu?
Hyvä on vibat!
Ihan uusi kokemus.
Kaikki hyvin? - Ihan mahtavasti.
Se onnistui! Yhteistyöllä!
Muttei silti päästä ulos.
Meidän täytyy... kuunnella jonkun toisen ideaa.
Saanko minä ehdottaa? Puhukaa silmälle.
Hei, herra Silmä. - Tarkoitin tuota silmää.
Se on kamera. Meitä tarkkaillaan sen kautta.
Moona?
Me tarvitaan apua.
Nytkö kelpaa apu, vaikka olen tyhmempi kuin säkillinen levää?
Etkö sanonut niin? - En!
Minä tässä olen tyhmä. Teit ihan oikein, kun jätit meidät.
En jättänyt teitä vaan sinut. Sinussa se ongelma piilee, Lonkku.
Olet oikeassa, mutta voit pelastaa meidät.
Ja kotijoukot. Rukoilen polvillani.
Miksi tekisin niin? - Koska kaverit luottavat toisiinsa.
Kaikesta huolimatta ollaan samaa joukkuetta.
Olet aina yksi meistä.
Mutta kaikki on pian ohi, jos et auta.
En tiedä, Lonkku.
Kuolo korjaa. Menen tuikkaamaan lamppuni johonkin pistorasiaan.
Eikä. Pakko on olla... - Uloskäynti.
Arvasin, että Moona auttaa. - Onnea matkaan.
Potkaise pingviiniä puolestani, jos törmäätte siihen.
Hoidetaan sinut vapaaksi.
Kaiken tämän jälkeen. - Tavattiin 40 minuuttia sitten.
Sitten voinkin surutta listiä sinut.
Seis, Saarni! - Lonkku!
Kiitos, Moona. - Sinä et minua komentele.
Minulla on jääpyssy ja minä päätän. Liikkumatta! Laukaise!
Lähtölaskenta aloitettu. -Komentosillalle, Uolevi ja Ralf!
Meidän kotimme on Maassa, senkin lättäjalka!
Älä unta näe. - Voi ei.
Ei!
Leimu!
Keskeytys epäonnistui. Kaksi minuuttia lähtöön.
Toimi nyt! - Harmin paikka.
Jätä ystäväni rauhaan. - Mitä nyt?
Kaikki yhdessä!
Hei, Saarni. Liikkumatta.
Hyvin osuttu.
Nyt riittää.
Laske ase. - Laske itse.
Laske sinä. - Laskekaa aseet!
Eihän sinulla ole asetta, Iiris. - Kiva leikki.
Käske minun laskea ase. - Sori, Ralf.
Täällähän on tyhjää.
Kutittaa.
Ota kiinni, viiksiniekka. - Ulos sieltä, kana.
Olen katkarapu.
Hieno homma, Iiris. Voi ei.
Tyhmä ihmisvekotin.
Moona! Saatko pysäytettyä mursun?
Mursua ei pysäytä mikään.
Moona! - Minä etsin.
Mitä? - Ei, Moona!
Voi ei.
Laukaistaan talvihorroskapseli.
Tämä pysäyttää mursunkin.
Leimu!
Anna anteeksi, Leimu.
Mennään, Lonkku. - Ei, haluan jäädä tähän.
Surraan myöhemmin. Pitää pelastaa Nooa ja kotijoukot.
Oranssi vaihe käynnistetty. Lähtölaskenta alkaa.
Mitä tehdään? Olet kuunnellut masiinaa koko päivän.
Silkkaa siansaksaa.
Järjestelmävirhe. -Mikään ei toimi.
Kaksi, yksi, laukaisu.
Pane parastasi, Iiris! - Täytyy ensin venytellä.
Tanssi! - Nyt lähtee.
Vauhtia, Iiris! - Tuo ei toiminut.
Leimu!
Heippa, kaveri!
Kaikki kalat pääsivät vapaiksi.
Entä Nooa? Nooa!
Kaikki ovet aukesivat, paitsi Nooan kammion ovi ei.
Tämä on minun syytäni. - Se on ohi nyt. Mennään.
Kadotitteko jotain?
Missä olen? - Olet elossa.
Miksi haisen ihan valaan kieleltä? - Oltiin jo huolissamme.
Minä olen kunnossa, mutten tästä tiedä.
Eipä vielä levätä. Ystävä kaipaa apua.
Toivottavasti ehditään ajoissa. Menoksi, kuomaseni.
Lopeta tuo. - Anteeksi. Hermostuttaa.
Toivoin, että Lonkku olisi löytänyt Nooan ja tullut apuun.
Olen pahoillani. Kaikki on pian ohi.
Kuuletko, isoisä? - Lonkku!
Sinäkö siellä, Lonkku? - Minä ja muita.
Kraken? - Nooa?
Tuota ääntä en olekaan kuullut aikoihin.
Etkä kuulekaan, jos et siirrä lohkareita, nutipää.
Pois alta.
Anna mennä, Nooa!
Vauhtia.
Älä lopeta. - Ei onnistu.
Joku kinnaa keskellä. - Menen katsomaan.
Jäät loukkuun, Lonkku. Kiitos, mutta et saa mennä.
Tämä on minun syytäni ja hoidan asian.
Tottele minua! - En ole totellut ennenkään.
No niin!
Siirretään tuo, niin iso lohkare irtoaa.
Voi ei.
Työnnetään yhdessä, Nooa! Lasken kolmeen.
Se onnistui! Mitä?
Se onnistui.
Kaikki ulos.
Hurraa! - Se onnistui, Lonkku!
Lonkku? Voi ei.
Lonkku! Voi Lonkku...
Huimapäinen poikani...
Voi ei.
Mitä tuolla tapahtuu?
Mitä täällä pillitetään?
Sinä pelastit meidät. - Me tehtiin se yhdessä.
Sitä kutsutaan yhteistyöksi. Selitän myöhemmin.
Sinusta on kasvanut johtaja. Saat astua paikalleni.
Eikä. Hoidetaan homma kaikki yhdessä.
Ei kaikki mahdu valtaistuimelle. - Sopu sijaa antaa.
Mutta älä sinä sitä murehdi. Saat potkut.
Ei täällä hullumpaa ole. - Eikä ole ulkonakaan.
Viime kerrasta on aikaa. Voisit toimia oppaana, veikkonen.
Pelastit meidät. - Älähän nyt.
Sinä pelastit minut atomitulta syöksevältä otukselta Japanissa.
Sitten se jättikoi ajoi meidät pois. Oli sekin kesä.
Selvisit sittenkin. - Tietenkin. Olen vahvaa tekoa.
Kuinka kulkee?
Aloitetaan etelästä ja munitaan mahdollisimman paljon.
Munitaan niin, että munia on silmänkantamattomiin.
Lähdetkö sinä pois? - Sinä tulet mukaan.
Et asu enää luolassa. Kansoitetaan meret ankeriailla.
Ja valokaloilla ja äyriäisillä. - Onnenpekat.
Minä olen lajini viimeinen. - Oletko varma?
Hei, komistus.
Täytyy...
Nähdään!
Mitä nyt tehdään? - Mitä ihminen tekisi?
Apua!
Kuuleeko kukaan? - Äiti!
Suomennos: Tarja Sahlstén Scandinavian Text Service 2017